- Værsgo, far. - Tak, min ven.
Jeg går ikke langt.
Godmorgen, Emma... Sir.
Hvordan er vejret, mr. Knightley?
Er det klogt at gå ned til for enden af indkørslen?
Det er ganske mildt for årstiden. Man tror næppe, det snart er jul.
Det kan hurtigt slå om. Vi kan snart få sne.
- Sne? Men kære far... - Det er en forræderisk årstid.
Hvis vejene er dårlige, må vi håbe, Isabella ikke rejser fra London.
- Det er kun 25 kilometer. - Alle får åbenbart gæster til jul.
De venter min bror og Isabella, miss Bates sin niece og mr. Weston sin søn.
- Jeg venter slet ingen. - De er altid velkommen her.
Hvis De ikke er træt efter gåturen, vil De måske gøre mig selskab?
Det ville være en fornøjelse, men der er noget, jeg må fortælle Emma.
Udmærket. Så må jeg gå mine tre runder på terrassen alene.
Tilgiv, at jeg forlader Dem, men vi invalider tager os gerne friheder.
- Jo, Emma... - Hvad er det, De vil fortælle?
Din lille veninde, Harriet Smith, får snart fordelagtige underretninger.
Harriet? Hvorfor tror De det?
Jeg sætter ikke hendes skønhed så højt som dig.
Men i gode hænder bliver hun en fortræffelig ung kvinde.
Det er godt, De mener det, og det skorter ikke på hænder.
Du har gjort det godt. Du har kureret hende for hendes skolepigefnisen.
Jeg er aldeles overvældet. Hvad er det for nogle underretninger?
Jeg har grund til at tro, at hun meget snart vil modtage et ægteskabstilbud.
Robert Martin er manden. Hendes besøg har afgjort sagen.
Han er forelsket og vil giftes med hende. Er det ikke glimrende?
Det er meget venligt af ham, men vil Harriet giftes med ham?
Han har til hensigt at fri. Han besøgte mig i forgårs aftes -
- for at høre min mening. Jeg sagde, at hun var en udmærket ung kvinde -
- og at han burde skride til handling.
Hvordan ved De, han ikke allerede har gjort det?
Jeg vil fortælle Dem noget til gengæld for det, De har fortalt.
Mr. Robert Martin friede i går. Han skrev til hende og blev afvist.
- Afvist? Det er umuligt. - Det er desværre sandt.
Pigen er dummere, end jeg troede!
Det er altid svært for en mand at tro, at en kvinde kan afslå et frieri.
- Sludder. Det passer ikke. - Jo, det gør.
Har Harriet Smith afvist Robert Martin? Hvorfor dog det?
- Du må tage fejl. - Nej, jeg har set brevet.
- Har du set hendes svar? - Ja.
- Du skrev det sikkert også. - Nej. Eller ikke det hele.
- Det her er dit værk, Emma. - Og sæt det er?
Mr. Martin er meget agtværdig, men han er ikke Harriets ligemand.
Nej, han er hende overlegen både hvad angår fornuft og position.
- Pigen har forblændet dig. - Det er Deres mening, ikke min.
Hvad er Harriet Smith?
En elev på en pigeskole med hverken familie eller forbindelser.
Det er ikke hendes skyld.
Hun er køn og venlig, men hun mangler forstand.
Hun er ikke veloplyst. Da Martin fortalte mig det, tænkte jeg -
- at selv du måtte mene, det var et godt parti.
Kender De mig stadig så dårligt, eftersom De siger sådan noget?
Hvis det er Elton, du har i tankerne, er det spildt arbejde.
Han ville aldrig vælge et uklogt parti.
Er det uklogt af en mand i hans stilling -
- at gifte sig med Harriet Smith?
- Ja. - Så vil jeg bare sige en ting.
En forlovelse med Robert Martin er ikke noget godt parti.
Det er en degradering.
- Så vil jeg sige farvel. - Farvel.
Vejret er ikke så behageligt, som det ser ud. En hård vind slår mod en -
- når man går over terrassen. Jeg går ikke ud mere i...
Besynderligt.
Har De aldrig samlet på gåder og digte, miss Woodhouse? Ufatteligt.
Jeg har gjort. Men jeg holdt op, da jeg gik ud af skolen.
- Jeg har over hundrede nu. - Minsandten.
Så vil du erfare, at udvekslingen af gåder og digte er -
- en god måde for en genert, ung mand at udtrykke sine følelser -
- uden at behøve at erklære dem.
Her er et, som mrs. Goddard har skrevet, men jeg forstår det ikke.
- Mr. Elton. - Mr. Elton, sikke en fornøjelse.
Miss Woodhouse... Miss Smith. Jeg har fuldført min opgave.
- Harriets portræt! - Rammen fremhæver tegningen!
Ja, så sandelig. Tak, mr. Elton. Vi er Dem meget taknemmelige.
Lad mig stille det et sted, hvor vi kan beundre det.
Det ville pryde et hvilket som helst værelse.
Om det er en kompliment til kunstneren eller modellen -
- spørger vi ikke om. Men sid dog lidt ned.
Jeg vil ikke opholde Dem. Desuden skal jeg besøge nogle sognebørn.
De har lovet at skrive i Harriets bog.
- Har jeg det? - Ja, det har De altså.
Nej. Jeg er ingen digter.
Jeg troede, at mr. Elton var en mand, der stod ved sit ord.
Det er han også. Det er jeg sikker på. Han har bare glemt sit løfte.
Nej, jeg har ikke glemt det.
Jeg har et vers, som er skrevet af en ven, som De vil finde underholdende.
- En ven? Må jeg se det? - Ja, naturligvis.
Det er ikke til samlingen, men det kan glæde Dem for øjeblikket.
Behold det, hvis De vil. Farvel.
- Tak, mr. Elton. - Ingen årsag.
Miss Woodhouse, jeg kan ikke forstå det. Tag De det.
- Nej, det er dit. - Vil De ikke nok hjælpe mig?
Nuvel.
"En charade til miss ..."
Det ved vi godt, hvem er.
"Mit første er et bæger vin, som kalder søvnen frem."
"Og aldrig mere ser solens skin den, som den drik tog hjem."
"Mit andet er -
- hvad alle vil igennem kampen nå."
Der er et vers til. "Men ak, man ved jo -
- at dertil når frem kun ganske få."
"Forenet bringer de kvinde og mand -
- tilsammen i en lykkelig stand."
- Hvad betyder det? - Det er ikke slut endnu.
"Dit kvikke vid vil gætte gåden snart."
"Gid da dit blide øje stråle klart."
- Hvad kan det være? - Tænk, Harriet.
Ja, miss Woodhouse.
"Dit kække vid vil gætte gåden snart."
- Er det... "havfrue"? - Nej, det er ikke "havfrue".
Er det "haj"?
Nej, det kan ikke være "haj". Det er jo kun en stavelse.
"Kvinde". Tror De, det er "kvinde"?
- Er det "velformeret"? - Velformuleret.
Mr. Eltons ven må være meget klog.
"Mit første er et bæger vin -
- som kalder søvnen frem." Det må være "gift".
Ja, naturligvis! "Gift". Fortsæt.
"Mit andet er, hvad alle vil igennem kampen nå.
- Det må være "mål"! - "Mål", miss Woodhouse?
Nu forstår jeg. "Mål".
- Så ved du, hvad ordet er. - Lad mig tænke mig om...
Kom nu. "Gift og "mål"... giftermål.
- "Giftermål"? Er det ordet? - Ja, Harriet. Det er ordet.
Giftermål.
Åh, miss Woodhouse!
"Gid da dit blide øje stråle klart."
Det er en så tydelig kompliment, at ingen behøver tvivle dens mening.
Du kan prise dig lykkelig.
Men hans ven havde jo skrevet det.
Det var en høflig vildleden, du ikke kan tage alvorligt.
Du kæreste.
Det er en forbindelse, som kan give dig alt.
Agtelse, uafhængighed og et godt hjem.
Det vil for altid bekræfte vores venskab, ikke?
Jo, miss Woodhouse. Det glæder mig virkelig.
Ja, kære Harriet.
Tænk, at mr. Elton er forelsket i mig af alle mennesker.
Vi var ikke engang bekendt ved Mikkelsdag.
Dit held er vendt.
Jeg kan huske første gang, jeg så ham.
Martin-frøkenerne og jeg kiggede ud bag gardinet, da vi hørte ham gå forbi.
Mrs. Goddard kom ind og skældte os ud og kiggede så selv.
Hvor var han dog smuk!
Han gik arm i arm med mr. Cole fra hesteforretningen.
Ja, han er en flot mand. Det er han utvivlsomt.
Jeg skriver det ind med det samme og lægger aldrig min bog fra mig.
Du må ikke give en charade for stor betydning.
- Jamen De sagde jo selv... - Ja.
Og den betydning er utvetydig.
Men du må ikke vise dine følelser så tydeligt.
Må jeg ikke?
Kom. Så gør vi et besøg hos de fattige. Vi trænger til frisk luft.
Tænk, hvis mr. Elton kommer tilbage for at hente sin charade.
Så opdager han, at vi er gået ud.
Ja... det gør han vel.
Hvis han er den, jeg tror, han er, forsøger han at finde os.
Det bliver ikke så svært -
- for Williams ved, at jeg besøger gamle mrs. Penney i dag.
Ja, miss Woodhouse.
- Er du træt, Harriet? - Nej. Ikke det mindste.
Skal vi gå den lange vej forbi kirken langs præstegården?
- Kan vi det? - Ja.
En dag bliver præstegårdsvejen verdens mest velkendte gade -
- for dig og din bog.
Sommetider forstår jeg ikke, at De ikke selv er gift.
- De er jo så charmerende. - Tak, Harriet.
At jeg er charmerende har intet med sagen at gøre.
Jeg vil gerne finde charme hos andre. I det mindste hos én person.
Jeg har ikke til hensigt at gifte mig.
Du kære. Det er underligt at høre en kvinde sige sådan.
Jeg har ingen grund til at gifte mig.
Formue, magt og stilling interesserer mig ikke. Men frem for alt...
- Jeg har aldrig været forelsket. - Miss Woodhouse!
Få gifte kvinder har lige så meget at sige i hjemmet, som jeg har i mit.
Hvis jeg ikke kan få det bedre, vil jeg sandelig ikke have det værre.
Men at ende som pebermø som miss Bates!
Det er et afskrækkende eksempel.
Miss Bates, som keder os med sine fortællinger om nevøer og niecer.
Hvis hendes kære Jane Fairfax sender hende mønstret til et bryststykke -
- må vi høre om det i månedsvis.
Nej, en kvinde med lille indtægt fremstår altid som latterlig.
En lille indtægt indsnævrer sindet.
Men en velbjærget kvinde er altid respektabel -
- og anses som fornuftig og behagelig.
Det er måske ikke retfærdigt, men det er sandheden.
Han går lige bag os... mr. Elton.
Vi bliver ved med at gå. Ikke for hurtigt.
Miss Woodhouse!
Mr. Elton!
Undskyld, jeg fulgte efter Dem.
Jeg glemte at tale med Deres far, så jeg besøger Dem gerne i aften.
De er velkommen når som helst.
Men jeg skulle møde mr. Cole i aften.
- Men jeg kan aflyse vores møde. - Nej, det må blive en anden gang.
Men De vil vel have Deres charade... Deres vens charade tilbage. Harriet?
Ja, miss Woodhouse.
- Når De finder det belejligt. - Vi syntes begge to, det var fint.
Harriet vil skrive det ind i sin bog. Ikke sandt?
Tak. Min ven ville blive beæret.
Deres ven må være meget begavet, mr. Elton.
- Gør De os selskab et stykke vej? - Naturligvis.
Sørens også! Mit støvlebånd er gået i stykket.
- Det er knækket. - Kan jeg hjælpe Dem?
Tak, men det er vist ingen opgave for en gentleman.
- Om forladelse. - Tænk ikke på det. Gå De videre.
Jeg kommer, når jeg har løst problemet.
Naturligvis.
Der er De, Williams. Er alt klart til deres ankomst?
- Ja, mr. Woodhouse. - Er ilden tændt i værelserne?
Varm suppen, til de kommer. Rejsen må have været frygtelig.
Hvorfor tror du det, far? Det er en kort rejse, og vejret er dejligt.
Det ser ud til at regne. Hestene kan snuble.
Vær nu ikke så bekymret, far. Børnene har det glimrende.
Det er Isabella, jeg er bekymret for. Hun ligner jeres stakkels mor.
Hun lider frygteligt under lange rejser i drosker.
Sæt dig her ved ilden, så tager jeg imod dem.
De er her. De er kommet.
Williams! Gud ske tak og lov De er i god behold.
Emma! Hvor er det dejligt at være tilbage.
Men vi mangler nu vores kære miss Taylor.
Mrs. Weston, kæreste. Goddag, Emma.
- Kom og hils på jeres moster. - De vil hellere strække benene.
Williams! Vis Mary op til børneværelset.
- Hej, Bella. - Hej, moster Emma.
Drenge! Gå op på jeres værelser.
- Tag frakkerne af og vask hænder. - Ja, far.
Når I har børstet håret, kan I komme ned. Og ingen larm på gangene.
Nej, far.
Mit barn! Mit stakkels barn.
Sikke en grufuld rejse I har haft. Og barnet... Hvor er spædbarnet?
Mary er gået op med hende.
Min kære John, hvordan står det til?
Nogenlunde... efter to timer i en vogn med to skarnsunger.
Hvor er drengene? De stakler må være udmattede efter rejsen.
Så udmattede, at vi knap nok kunne høre os selv.
- Varm dig ved ilden. - Det er dejligt at være her, far.
Men Hartfield er det samme uden den kære miss Taylor.
Stakkels miss Taylor. Sikke en sørgelig historie.
- Men du ser hende vel stadigvæk? - Nej, næsten aldrig.
Far, dog. Hun har været her hver dag, siden de kom hjem.
Hvis du siger det, så... Hun har altid så travlt.
I får hende snart at se.
Mr. og mrs Weston og mr. Knightley spiser middag med os i aften.
- Tak, Williams. Er de i salonen? - Ja. Alle undtaget miss Woodhouse.
- Hvor er miss Emma henne? - I børneværelset med spædbarnet.
Er hun det?
Tak.
Emma?
Må jeg komme ind?
Et øjeblik.
Nu må De gerne komme ind, mr. Knightley.
Jeg fik at vide, du var heroppe.
Må jeg se hende?
Sådan. Er hun ikke en sød pige? Er hun ikke smuk?
Sig godaften til din onkel.
Godaften, lille Emma.
Hun er en ting, vi har tilfælles.
Det er rart, at vi synes lige godt om vores nevøer og niecer.
Med hensyn til mænd og kvinder er vores meninger delte -
- men aldrig når det gælder børn.
Var dit syn på mænd og kvinder som på børn, ville vi aldrig være uenige.
Så vores uenighed opstår altså, fordi jeg altid tager fejl?
- Ja, tilsyneladende. - Javel ja.
Men jeg var jo også 16 år, da du blev født.
Jeg tvivler ikke på, De var mig overlegen dengang -
- men det er 21 år siden. Det forholder sig anderledes nu.
Ja, men jeg har stadig fordelen ved 16 års mere erfaring -
- og ved ikke at være en smuk og forkælet kvinde.
Kom nu, kære Emma. Lad os være venner igen.
Lille Emma, sig til din moster, at hun burde være et bedre forbillede -
- og ikke bære nag. Hvis hun ikke tog fejl før, så gør hun det nu.
Det er sandt. Meget sandt.
Du skal blive en bedre kvinde end din moster.
Vær meget klogere og ikke halvt så indbildsk.
Du ser lidt bleg ud, kære barn. Londonluften er ikke god.
Lad Perry undersøge dig, mens du er her.
Jeg går allerede hos mr. Wingfield i London. Han ved alt om min fysik.
- Ordinerede han ikke havbade? - Jo. Det var sundt for hele familien.
Perry tror ikke på havbade. For visse mennesker kan det være skadeligt.
Det gjorde børnene godt.
Hvis I absolut skal bade, så tag ikke til South End igen.
- Hvorfor ikke? - Ifølge Perry er det et usundt sted.
Skulle South End være usundt? Hvad anbefaler mr. Perry så?
I skulle være taget til Cromer.
Det er de bedste badesteder ifølge Perry. Der er åbent hav og ren luft.
- ... og så et nyt tag på Mill Farm. - Du er en generøs godsejer, George.
Unge Martin er en god fæster. Han fortjener det.
Ja, Emma. Vi håber, at Frank kommer senest juleaften.
- Er det ikke gode nyheder? - Det er strålende nyheder.
Vi håber, at De kommer til Randalls for at hilse på ham.
... end at rejse 64 km til værre luft. Ifølge Perry er det meget uklogt.
Ingen har bedt om mr. Perrys mening.
Hvad angår det ham? Jeg vil hverken have hans råd eller medicin.
Far? Mr. og mrs. Weston har inviteret os til middag juleaften.
- Er det ikke venligt? - Middag på Randalls? Du kære.
Hvis mr. Perry ved, hvordan jeg fragter hustru, 3 børn og barnepige 210 km -
- uden større udgift og besvær end 64 km, er ham jeg evigt taknemmelig.
Så håber han, at hans søn Frank endelig kommer hjem. Ikke sandt?
Miss Emma udtrykker vist interesse.
- Han er en rigtig flot ung mand. - Det tror jeg gerne.
- Hvorfor skulle han ikke være det? - Hørte du det, kæreste?
Miss Bates niece kommer også. Der bliver rigeligt med unge.
Den søde Jane Fairfax. Hvordan har hun det?
Du skriver aldrig om hende, Emma. Bor hun hos vennerne i Weymouth?
Du får ikke meget at vide om Jane Fairfax af Emma.
Er det sådan, det er? Du vil ikke konkurrere om de unge herrer.
Jeg ved ikke, hvorfor mr. John antyder, jeg ikke holder af miss Fairfax.
- Jeg har altid prist hendes skønhed. - Men hun er kold og hoven, ikke?
Hun er reserveret.
Ja, jeg foretrækker nok et mere åbent sindelag.
Og miss Bates? Hvordan har den godhjertede miss Bates det for tiden?
Miss Bates er sig selv. Vi ved vel alle godt, hvad det betyder.
Jane Fairfax er en sød pige.
Men Emmas nye veninde, Harriet Smith, er også meget køn.
Hvem er Harriet Smith?
Stakkels Harriet... Men som en trøst kan jeg sige -
- at mr. og mrs. Weston sender deres varmeste hilsner.
Jeg er så skuffet, at jeg kunne græde.
- Det kommer flere lejligheder. - Nej, det ved jeg, der ikke gør.
Vær nu ikke så dum. Du er ikke rask nok til at gå nogen steder.
Du har feber. Perry burde undersøge dig.
Miss Woodhouse, jeg er ked af, at jeg er så dum, når De er så sød -
- men jeg er så frygtelig skuffet.
Stakkels Harriet...
Men jeg mistænker, at du ikke er den eneste, som bliver skuffet.
- Hvad mener De? - Når du ikke kommer til festen.
Nej.
Jeg tror, at en vis person, jeg siger ikke hvem -
- mister fatningen, når han ser din tomme stol ved bordet.
Mr. Elton.
- Søger De Harriet? - Ja. Jeg har hørt, hun er forkølet.
Stakkels Harriet. Hun kan ikke gå til bal hos Randalls i aften.
- Det var kedeligt at høre. - Hun har både feber og ondt i halsen.
I halsen? Det er vel ikke smitsomt? Har Perry tilset hende?
Mrs. Goddard har sendt bud efter ham, men tak for omtanken.
Ingen årsag.
Stakkels Harriet. Jeg misunder hende næsten, at hun ikke kan gå ud i aften.
Det er pludselig blevet så koldt.
Hvis jeg var Dem, ville jeg melde afbud og blive inden døre.
- Jamen mrs. Weston bliver... - De har jo så travlt i morgen.
Mrs. Weston forstår det sikkert, når det forholder sig, som det gør.
Intet kan forhindre mig i at komme til festen i aften.
- Jamen jeg troede... - Emma!
- Mr. John. - Hop op. Du skal da ikke gå.
Beklager, Elton. Vi ses i aften.
Jeg har aldrig set en mand, der er mere ivrig efter at behage damerne.
Sammen med mænd er han fornuftig, men med damer er han umulig.
Hans manerer er ikke fuldkomne, men han udviser god vilje.
- I særdeleshed mod dig. - Mod mig?
Ja.
Skulle jeg være genstand for hans hengivenhed?
- Tanken har strejfet mig. - Hvor tåbeligt.
Det tror jeg ikke. Men tænk over det og ret din opførsel derefter.
- Min opførsel mod mr. Elton? - Jeg siger det som din ven.
- Jeg forstår ikke, hvad De mener. - Ikke? Udmærket.
Tak, kære ven.
Går De med Emma og Isabella? Vi andre følger efter i næste vogn.
For en gangs skyld holder jeg med manden. Fire heste og fire tjenere -
- bare for at fragte fem lade personer, som hellere ville blive hjemme.
Kom, far. Hestene må ikke blive kolde.
Nej, Gud forbyde det. Kun du kunne tænke på det.
Damerne og mr. Woodhouse kører først.
George og jeg kører i den næste og henter miss Bates og Elton.
- Kom ind, alle sammen! - Sikke et forfærdeligt vejr!
Jeg syntes, jeg så et snefnug, men pigerne beroligede mig.
Nej, vi får ikke sne.
Men jeg må skuffe Emma. Min søn Frank kunne ikke komme.
- Der er vel ikke dårlige nyheder? - Nej. Han har bare meget at gøre.
Men han kommer sikkert i det nye år.
Han har villet komme siden september, ikke, min kære?
Han skriver om det i sine breve, men han kan ikke selv bestemme.
Der er nogen, han skal behage, og det kræver ofre.
- Han kommer anden uge i januar. - Det er hans hensigt.
Da hverken Frank eller Deres veninde kunne komme, bliver vi to færre.
- Tre. Miss Bates niece kommer ikke. - Det glemte jeg. Miss Fairfax.
Vi må det bedste ud af situationen. De og jeg hænger ikke med næbet.
Absolut ikke, mr. Weston.
Jeg beholder halstørklædet på, hvis ingen har noget imod det.
En gammel mands privilegium.
Hendes håndskrift er så smuk. En fin og tydelig håndskrift.
Skriver min niece Jane ikke smukt?
- Det har De altid sagt, Emma. - Det husker jeg ikke.
Hvor har jeg brevet?
Jeg læste det for nylig for mor. Her er det.
Det var ikke så langt. Ganske kort, faktisk.
Hun plejer at fylde en hel side og så skrive på tværs.
Min mor undrer sig over, at jeg kan læse det.
"Hvordan kan du dog tyde det virvar af ord?"
Her er det. Jeg vidste, jeg havde det med.
Far!
De andre drikker portvin, så jeg gør Dem selskab.
- Må han det? - Naturligvis. Tag stolen ved ilden.
Tak. Jeg må tilstå, at jeg synes meget bedre om damers selskab.
Jeg fortalte netop Emma, at jeg modtog et brev fra min niece i dag.
Et fortryllende brev. Ingen skriver så fine breve som Jane.
Jeg er vist ikke den første. Må jeg gøre damerne selskab?
Tak, mine damer.
Ved De, hvordan miss Smith har det? Jeg nåede ikke at besøge hende.
Miss Woodhouse burde ikke besøge de syge.
Hun er bekymret for andre. Hjælp mig med at forbyde hende at gå derhen.
Jeg kan ikke længere påvirke hende.
Så må jeg selv udfærdige forbuddet.
Jeg kan ikke lade Dem risikere, at De smittes med en alvorlig infektion.
- Det kan jeg altså ikke. - Hvad ret har De til at sige det?
Jeg ville bare sige, at det sner, og at jorden allerede er hvid.
Børnene! Jeg må straks hjem.
Det bliver noget nyt for Deres kuske og heste. En snestorm.
Emma, far... Det er jeg frygtelig ked af, mrs. Weston.
John, få vognene til at køre frem med det samme.
Hvis det har sneet meget, når vi aldrig hjem.
Der er ingen hast. En times snevejr gør næppe vejen ufremkommelig.
Hvis en vogn vælter, har vi altid den anden. Det er jo godt.
Weston og jeg har været udenfor. Snedækket er ganske tyndt.
Det holder allerede inde. Det er ingenting.
De kører vel ikke allerede. Klokken er ikke engang 22.
Det gør mig ondt, mr. Weston. Det var en dejlig aften. John!
- Må jeg hente Deres kappe til Dem? - Nej tak.
- Lad mig gøre det. - Ellers tak. Den er ovenpå.
Det bliver en frygtelig tur.
Isabella bryder sig ikke om det. Hun er nervøs.
Hvorfor denne hastværk? I værste fald har vi to gæsteværelser.
- Skynd dig, far. - Lad mig tage Deres arm.
- Tak. Jeg er så bange for at snuble. - Kører De med os, Elton?
Nej, jeg tager den anden vogn.
- Tag min plads. - Nej, det ville jeg ikke drømme om.
Jeg er virkelig ked af det.
Man burde slet ikke gå ud på denne tid af året.
Farvel.
Der er De, min kære. De behøver ikke køre alene. De har følgeskab.
Tak. Jeg er ked af det, men du kender far og Isabella.
Naturligvis. Jeg forstår så udmærket.
Farvel.
Farvel! God vind!
Det sner stadig lidt.
Jeg forstår ikke, hvordan kusken kan finde vej.
Sikke et held, at rejsen er så...
Mr. Elton?
Hvordan kan jeg udtrykke min kærlighed?
Sig, at der er håb.
- Ellers dør jeg. - Hvad mener De? De forløber Dem.
Nej, jeg gør ikke. Smukke og fortryllende miss Woodhouse.
- Så elegant, så stolt. - Behersk Dem!
Tilgiv mig. De er uimodståelig, ganske uimodståelig.
Nej, ved De hvad. Jeg må bede Dem om at beherske Dem.
Når en gentleman har drukket et par glas vin, er han ikke sig selv.
Nuvel. Jeg løber ikke med sladder.
Hvis De lover, at det ikke sker igen, siger jeg intet -
- til miss Smith. Er det forstået?
Miss Smith? Hvad har hun med sagen at gøre? Hun betyder intet for mig.
- Det ved De godt. - Nej, det ved jeg ikke.
Kæreste. De ved, hvad jeg føler.
Hvorfor skulle De ellers opmuntre mig?
- Har jeg opmuntret Dem? - Absolut.
- De må være gal! - Det har De gjort adskillige gange.
Først charaden, som De tog imod. Ikke sandt?
Jeg?
Og så rammen, som kostede mig en rejse til London.
- Til Deres udsøgte tegning. - Den forestillede jo miss Smith.
Ja, men De var kunstneren.
- Har det slet ikke været miss Smith? - Jeg har aldrig tænkt på hende.
Hun må have vildledt sig selv.
Alt, hvad jeg har gjort, har været for Deres skyld.
- Det kan der ikke herske tvivl om. - Lad være!
Deres kokette opførsel betyder, at De har følelser for mig.
Nej, det gør det overhovedet ikke.
Hvis jeg havde anet, at Deres efterstræbelse af miss Smith...
- Min efterstræbelse af miss Smith? - Ja. Efterstræbelse.
Nu forstår jeg ingenting.
Alle har sit niveau, men jeg er ikke så langt...
Så er det nok. Jeg vil ikke høre mere.
Vi er næsten hjemme hos Dem.
Jeg ville være taknemmelig, hvis De lader mig fortsætte rejsen alene.
Udmærket. Som De vil.
Mr. Elton... Jeg har ingen planer om ægteskab for øjeblikket.
- Godnat. - Godnat.
Sikke en oplevelse. Frygtelig.
Det er sidste gang, jeg begiver mig ud om aftenen om vinteren.
Den anden vogn kommer nu. Åbner du, John?
Gudskelov. Hun er i god behold.
Man ved aldrig, hvordan lejekuske kører. James kører forsigtigt.
Strålende! Vi forestillede os dig og Elton ligge i en snedrive.
Nu spiser vi alle sammen en skål varm vælling.
- Hvad siger du, kære Emma? - Ellers tak, far.
- Så sover du så godt. - I må have mig undskyldt. Godnat.
Du kære... Hvad går der dog af folk for tiden?